Stopp där...
Jag är beväpnad. Vänta nu...
Jag är beväpnad!
Barry! Du lever! Det var som fan!
Hallå! Är allt bra?
Vad fan hände med Sifuentes? Goran är skitsur!
Hank tror att han tänker döda oss. Tjetjener har ingen ansvarskänsla.
- Va...? Vad gör du? - Hämtar mina pengar. Jag ska sticka.
Dina pengar? Det var lustigt. Det är faktiskt våra pengar.
Vad fan? Herregud!
Du kan inte bara ge mig en snyting!
Det får räcka, Fuches. Från och med nu.
Vad fan? Aj! Min tand!
Hej, grabben!
- Är Goran här? - Absolut. Kom in.
Vill du ha något? En öl? En baguette?
- En biff att lägga på ansiktet? - Nej, tack.
Hej, grabbar.
Alla är lite nervösa på grund av kriget med bolivianerna.
Kolla, Goran! Fuches är här.
- Goran. - Du har stake som kommer hit.
Vi behöver prata.
Om vad? Att du förstörde hela min verksamhet?
Du övertalade mig att ge mig på bolivianerna och startade ett krig.
Med all respekt så frågade jag vad du ville ha.
Du sa: "Knarkgömman." Jag sa: "Ta den!"
Jag sa det som en jazzmusiker skulle göra.
"Nu är det din tur att riffa!"
Jag ser att du är arg.
Men jag stack inte. Jag kom hit för att ställa saker tillrätta.
Barry lever!
- Aldrig! - Jo. Jag kan ge honom till er.
Jag kan leda er till honom.
Allt jag begär är att det blir bra mellan oss sen.
Och han tog pengar som tillhör mig.
Varför skulle jag göra det?
Du sa precis att han lever och jag vet var han finns.
- Du tror säkert att du vet... - Teaterkursen.
- Känner du till den? - Ja.
Idiotiska Vacha följde efter honom och blev dödad.
- Lockade polisen upp i mitt arsle. - Okej, jag förstår.
Jaha... Men Barry har vänt sig emot mig.
Han försökte döda mig fast jag uppfostrade honom.
Kolla på mitt förbannade ansikte! Ser du hur lös tanden är?
Det kan han ordna.
Så där! Ordnat.
Ja! Aj!
Jag vill presentera dig för någon.
- Ruslan! - Ruslan?
- Du sa att han var död! - Nej, det var Vacha.
- Det här är hans tvilling, Ruslan. - Är de två?
Ruslan föddes sist, så han blev lite överkokt.
Han är riktigt galen.
Nej, Goran... - Hank, gamle kompis! Kom igen!
Ruslan hette du, va?
Vet du vad? Du är i USA nu!
- Nej! - Hej då!
Låt Ruslan göra sig av med Fuches.
Sen åker vi till den där teaterkursen.
Vet du vad? Om jag vore som Barry -
- skulle jag inte gå på lektionen efter en skottlossning.
Minns du låten "Fly like an Eagle" som Seal sjunger i "Space Jam"?
Om jag vore Barry skulle jag...
Är du förälskad i Barry?
Nej. Men han skulle nog inte gå på lektionen när vi tror att han är död.
- Vem är du lojal mot? - Dig, Goran.
Ja, du är verkligen lojal.
Placerar ut en kamera. Blir skjuten av Barry och står sen upp för Barry.
Och erbjuder alla som kommer hit en baguette!
- Jag är artig. - Du är vek!
Vi åker. Du får stanna här och hjälpa Oksana med disken.
Goran! Var inte sån!
Hej, Barry. Jag vet att du lever.
- Hank? - Barry! Så skönt att höra din röst.
- Vad vill du? - Fuches är här. Han sa att du lever.
Jaha.
Du får nog aldrig träffa Fuches igen.
Goran ska åka till teaterkursen för att leta upp dig.
Ta dina pengar och fly som Snurre Sprätt i "Space Jam".
Okej. Tack, Hank.
Nej, tack för din vänskap.
Du är en riktigt schysst kille. Nu måste jag lägga på. Hej då.
Tack.
- Loach! - Ja?
Hämta dina grejer. Vi får äntligen gripa Pazar!
Goran Pazar, nu kommer vi och tar dig.
Vad fan sysslar du med?
Nej, snälla... Nej!
Kolla här, Ruslan. Så här gör man sig av med någon i USA.
Goran? Goran.
Goran... Hallå!
Vem är det?
Barry! Fy fan!
Herregud! Jag älskar dig så mycket!
- Skär loss mig! - Var tyst.
- Herregud! Jag måste hämta min tand. - Skit i din jävla tand.
Jag har bränt ut en CD till det här ändamålet.
"Apocalypse Now", för fan.
- Vad fan är det här? - "Humlans flykt".
I "Apocalypse Now" spelas "Valkyrieritten", din idiot.
Goran! Teet börjar kallna. Hoppas att ni gillar iste.
Goran?
Barry...
Ja, de är på väg till oss. Det är inte bra. Grabbar!
- Barry... - Ut.
- Kom igen. - Det får räcka. Ut.
Du är som gjord för det här jobbet. Det är den du är.
Nej, du har gjort mig sån här. Jag är trött på dig, Fuches.
Okej, då ses vi inte igen. Men jag ska ha hälften av pengarna.
Du kan få allt. Ut.
Det får räcka med allt det här. Från och med nu.
Sätt fart.
- Ut, Fuches. - Barry...
Kom igen, kompis... Grabben?
- Vad håller ni på med? - Okej.
- Kom igen. - Tack. Ursäkta.
Barry...
Barry! Du menar det inte!
- Hej. - Vad fan har hänt här?
Bolivianerna hann visst före oss.
- Det kan du inte veta säkert. - Jo, det var bolivianerna.
Janice? Gärningsmannen verkar ha stått i fönstret där.
Skotten kom från låg höjd.
Antingen stod han på huk eller så var han väldigt kort.
- Bolivianer! - Bolivianer...
Vi tror att rivaliserande gäng från Tjetjenien och Bolivia -
- ledda av Goran Pazar och Cristobal Sifuentes -
- lockades in i ett gängkrig av Taylor Garrett -
- och hans partner, ringledaren, Richard Krempf, kallad Ryan Madison.
Han utgav sig för att vara skådis, men sysslade främst med brottslighet.
Vill du ha en öl eller en drink? Eller en baguette? Den är glutenfri.
Du är väldigt artig.
- Det här är trevligt. - Ja, det är det.
När killarna väl lär känna varandra blir det toppen.
Ramzan!
Vi tror att mr Garrett och mr Madison agerade ensamma.
De försökte ställa två organisationer mot varandra-
- för att dra nytta av deras undergång som i filmen "Yojimbo - Livvakten".
Ni kan ställa frågor.
Michael Leslie, KNX News Radio. Kan ni bokstavera Yojimbo?
- Det stavas som det låter. - Kriminalassistent Moss.
Kameran sägs lägga på några kilo.
Men det tycker inte jag, snygging.
Han är känd för "Demonernas port"...
Du borde ha fått fler repliker, men det finns inga små roller.
- Varför ringer du till mig? - Fallet är ju löst!
Du är skyldig mig en ordentlig spark i skrevet.
K-U-R-O-S-A-W-A. Var det något mer?
- Var det hans enda film? - Nej, han gjorde många filmer.
- Hej! - Hej. Hur är läget?
- Hur mår du? - Bra.
Jag ville bara säga hej då. Jag ska inte gå färdigt kursen.
Va? Varför då? Du var ju fantastisk!
Du var känslosam och ärlig...
Jag förstår, men jag kan nog inte...
Jag tror inte att jag kan ha den processen. Jag kan inte bli sån igen.
Sätt dig ner, Barry.
Det du gjorde häromkvällen var äkta. Det syntes i din blick.
För att komma dit var du tvungen att utnyttja något smärtsamt.
Jag har aldrig berättat det här.
Jo, för Natalie och Nick. Och Jermaine. Och förstås Gene.
Men jag tycker inte om att prata om det.
Jag gifte mig direkt efter high school.
Jag var 18 år och så dum...
Han var en riktig...
Han var verkligen knepig.
- Och våldsam. - Slog han dig?
Det är evigheter sen. Men jag utnyttjar det som skådis.
Jag vet att du var på samma ställe häromkvällen.
Du är en riktig skådis, Barry. Jag såg det.
Det säger jag inte till många.
Jag vet vart du tog vägen och jag vet hur svårt det är.
Men det kommer inte alltid att kännas så. Det blir lättare.
När jag utnyttjar smärtan i mitt arbete så bearbetar jag den.
Det kan bli samma sak för dig.
Och jag har inte sjukförsäkring och det är billigare än terapi.
Vet du...
Vad du än tänkte på häromkvällen...
- ... så kan du berätta. - Tack.
- Jag berättade ju om mitt äktenskap. - Det är sant.
Det gör inget. Det är en process. Men du får inte sluta nu.
Har du hört talas om pjäsen "The Front Page"?
Vi borde göra den ihop.
Vänta... Vill du göra en pjäs med mig?
Ja, vi jobbar bra ihop.
Det är inget drama, utan en komedi. Du ska bara prata högt och snabbt.
- Vill du spela en komedi med mig? - Ja! Vad säger du?
- Okej. Ja. - Menar du det?
Ja, vi gör det. Det låter roligt.
Vi repeterar på tisdagar och torsdagar...
Okej, försök igen.
"Du ska riva bort hela förstasidan."
"Just det, hela sidan. Johnson skriver ledaren."
Försök igen, fast snabbare och högre.
"Du ska riva hela förstasidan. Johnson skriver ledaren."
- Det var roligare. Du glömde ett ord. - Riva "bort" hela förstasidan.
- Det mesta blev väl rätt ändå? - Ja, det var bra. Det artar sig.
Janice är här.
- Måste jag kliva upp då? - Ja.
Du måste hjälpa henne med väskorna.
Men herregud! Det är så vackert!
Det är du också i den där klänningen, Janice!
Hej, Barry.
Hej, min kära. Välkommen till min tillflyktsort.
Kom hit!
Välkommen hem till mig. Varmt och kallt rinnande vatten.
Fantastiskt snabbt internet.
Vårt rum är där uppe, bredvid gästrummet.
Vad mysigt det är.
- Är det här pjäsens affisch? - Ja. Den blev precis klar.
- Barry Block? - Ja. Det är mitt scennamn.
- Det låter bättre än Berkman. - Gör det?
- Är det din första pjäs, Barry? - Ja. Det är lite nervöst.
Men de här två hjälper mig.
- Du kommer väl på premiären? - Självklart.
- Tack för att jag får tränga mig på. - Ingen fara.
- Det känns bra just nu. - Ja, det stämmer.
- Du är duktig, Barry. - Är jag?
- Tack. - Bra jobbat!
Kyss kocken!
Det blir bra. Nästa produktion blir "Zoo Story".
En enaktare av Eddie Albee.
En knäppis och en tråkmåns på en bänk i Central Park.
Sally och jag ska byta roller varje kväll.
Ena kvällen spelar jag knäppisen, nästa tråkmånsen.
- Varför det? - För att ge folk olika upplevelser.
- Tror ni att besökarna kommer igen? - Ja, absolut.
Vad har du för mål med det här, Barry?
- Mål? - Ja.
Vill du jobba med tv eller film? Vad är din grej?
Min första och enda kärlek är teater. Där är jag som lyckligast.
Sally gör succé inom de andra områdena. Hon är fantastisk.
Hon var med i urvalet till ett pilotavsnitt på Fox.
- Jag fick inte rollen. - Nej, men folk pratar om henne.
Någon så duktig kan inte gå obemärkt förbi.
- Du är snäll. - Jag säger som det är.
Du måste ta åt dig mer av äran.
Första gången jag såg honom uppträda -
- improviserade han en monolog om en soldat som kom hem från Afghanistan -
- och fick jobb som mördare.
"Kanske är jag bara bra på att döda?" Han ville jobba med något annat.
- Det var väldigt känslosamt. - Det minns jag inte.
Jo, det var ute på parkeringen. Jag satt i bilen. Du stod intill.
När jag hörde monologen insåg jag att han har något visst.
Jag vet inte...
Du är för blygsam. Det ska vi träna bort!
Jaha... Jag har en fråga.
- Du vill visst åka med i polisbilen? - Ja, absolut.
- Har du avfyrat ett vapen förut? - Nej, det har jag inte.
Vad är du intresserad av? Kriminalare, patrullerande polis?
Jag kan nog vara kriminalare.
- Hon kan göra vad som helst. - Ja, det kan hon.
Jag har inte spelat kriminalare än -
- men det bor en inom mig. Låter det rimligt?
Barry Block... Jaha.
Chris Lucado.
Jävlar...
Om man känner den här killen... skulle man känna igen honom.
- Lugn, Janice. - Hej, Barry.
Upp med händerna.
Jag är obeväpnad. Här är mina händer.
Jag har jobbat för en man som fick mig att göra hemska saker.
Men jag är inte sån. Jag insåg att det var fel -
- och jag gjorde allt jag kunde för att lägga det bakom mig.
Jag klarade av det. Det var svårt, men det gick.
Allt är så bra just nu.
Jag är en god människa. Jag hjälper andra.
Om du bara kan släppa det här och glömma det -
- skulle alla vinna på det.
- Det kan jag inte, Barry. - Jo, det kan du.
Det kan du visst. Vi vill ju samma sak.
Vi vill vara lyckliga. Vi vill uppleva kärlek.
Vi vill ha ett liv.
Och vi klarar det, Janice.
Vi är likadana.
Nej, det är vi inte. Vi är inte likadana.
Jag är polis och du är en förbannad mördare.
Därför vill jag att du går tillbaka till stugan.
- Nej, Janice... - Du får handfängsel.
- Sen ska jag ringa ett samtal. - Nej, vi kan prata om saken.
Barry... Barry! Sätt fart.
Tänk på hur det påverkar dig och Gene. Ni verkar ju så lyckliga.
Det kan jag inte tänka på nu.
Janice... Kan vi inte låta bli? Snälla.
Det är slut nu.
Från och med nu.
Ellinor Larsen www.sdimedia.com